PΣΣkaupunkiseutu
on luontaisesti vΣhΣsoista aluetta ja asutuksen
laajenemisen my÷tΣ suot ovat vΣhentyneet
entisestΣΣn. VΣheneminen jatkuu edelleen..
Soiden suojeluarvoa
arvioitaessa on huomioitava pΣΣkaupunkiseudun
suoluonnon nykytila. Muualla yleiset suotyypit ja
-kasvit ovat tΣllΣ alueella jo harvinaisia.
OpetuskΣyt÷n ja retkeilyn paineet ovat
kuitenkin suuret. Soilla voisi my÷s olla
merkitystΣ ulkomaisille matkailijoille
tarjottavilla luontoretkillΣ, sillΣ esimerkiksi
luonnontilainen keidassuo edustaa jo
Keski-Euroopan nΣk÷kulmasta varsin eksoottista
luontoa.
MitΣ korkeammalla ja kauempana
sisΣmaassa suo sijaitsee, sitΣ vanhempi se on.
Esimerkiksi Vantaan Isosuo aloitti suouransa jo
7000 vuotta sitten, jolloin paikalla oli soistuva
lampi. ErΣs soiden arvoa lisΣΣvistΣ
tekij÷istΣ on niiden kyky sΣilyttΣΣ
turvekerrostumissaan todisteet kasviston ja
muunkin luonnon kehityshistoriasta. Monien
kasvien siemenet ja siitep÷lyhiukkaset
sΣilyvΣt tunnistettavina eri ikΣisissΣ
turvekerroksissa.
LukumΣΣrΣltΣΣn yleisimpiin
soihin Vantaalla kuuluvat kalliopainannesuot.
Lajistoon kuuluvat silloin yleensΣ vain
virpapaju, pallosara, jokapaikansara ja
mahdollisesti juolukka. Laajemmilla
kalliopainannesoilla mukaan tulevat suopursu,
tupasvilla, variksenmarja ja jouhivihvilΣ.
Kalliopainannesoiden tavoin
yleisiΣ, mutta pienialaisia ovat Vantaan soista
korvet. Nekin ovat usein kallioiden vΣlisissΣ
painanteissa, mutta yleensΣ yhteydessΣ
ympΣr÷ivΣΣn mineraalimaahan. Kasvit eivΣt
siten ole riippuvaisia vain sadeveden mukana
tulleista ravinteista. LΣhes jokaisessa
korpipainanteessa tavattavia lajeja ovat
metsΣkorte, tΣhtisara, kurjenjalka ja
suo-orvokki. MetsΣkortetta voi kasvaa
lΣhes yhtenΣisenΣ mattona. Monien korpien
rakenne on hyvin luonteenomainen. MΣttΣillΣ
kasvaa pieninΣ ryhminΣ tervaleppiΣ ja kuusia
reunuksenaan tuuheita karhunsammalkasvustoja.
Korvessa kasvaa my÷s melko usein ainakin
muutamia maariankΣmmek÷itΣ.
Keimolan suuralueella Kivist÷n
liittymΣn lΣnsipuolella sijaitsee muutaman
hehtaarin laajuinen korpimaasto. Puusto on varsin
luonnontilaista, valtapuuna ryhmittΣin kasvava
kuusi, sekapuuna matalaa tervaleppΣΣ ja hiuskoivua.
Joukossa on my÷s vΣhΣn raitaa.
Vantaalla on my÷s muutamia
laajoja korpialueita. Keimolan suuralueen
lΣnsilaidalla sijaitsee Pyymosan korpi. Koko
alueen laajuus on noin 40 hehtaaria. Korpialue
ulottuu kaupungin rajaa pitkin Odilammelle
saakka. Lajisto muodostuu alueen monipuolisuuden
ja lehtorinteiden vuoksi runsaaksi.
ItΣ-Vantaalla laajimpia
korpialueita on Rekolan suuralueen KylmΣnojan
korpi.
Vantaan pinta-alaltaan
laajimmat suot ovat rΣmeitΣ. Kaikkein laajin
suo Vantaalla ja pΣΣkaupunkiseudulla on
Keimolan suuralueen Isosuo.
Ojituksista huolimatta Isosuon
yleisilme on varsin luonnontilainen. Samaa ei voi
sanoa Hakunilan suuralueen Myyraksensuosta.
LahdenvΣylΣn ja Lahdentien suunnittelijat
eivΣt selvΣstikΣΣn ole perehtyneet
luonnonsuojelubiologiaan, koska ovat vetΣneet
suon halki kaksi tietΣ, joista toinen on
moottoritie. Pahempaa virhettΣ ei
tielinjauksessa juuri voi tehdΣ. Kaikki ei
kuitenkaan ole menetetty Myyraksensuolla, sillΣ
suon itΣosa Lahdentien itΣpuolella on vielΣ
melko hyvΣssΣ kunnossa.
Vantaan suoluontoa voi kaikesta
huolimatta vielΣ pitΣΣ melko monipuolisena.
Karut suot vallitsevat, mutta joukossa on
sentΣΣn muutamia rehevΣmpiΣkin suoalueita.
Kuitenkin suot ovat ehkΣ se osa Vantaan
luonnosta, joka on kΣrsinyt eniten kaupungin
laajenemisesta.
|